Prošel ho na jednu stranu a potom na druhou.
Rozhodl se, že se tu usadí.
A tam jsme vychovali Franka a Tommyho.
- A kde vy máte domov? - Je z New Yorku, mami.
Narodila jsem se v Londýne. Ale doma jsem vlastne všude.
Tatínek byl diplomat a porád se stehoval.
Byl to asi duležitý clovek.
Byl skvelý. Umrel, když mi bylo dvanáct. Žili jsme po celém svete.
Ale když nekdo má takovéhle místo, je to neco jiného.
Nekdy si lidí nosí domov víc v sobe...
než mimo sebe.
- Tahle rodina má svou historii. - Ano. Je to celý rod.
- Líbí se mi, když mu ríká Tommy. - Vždycky mu tak ríkala.
Myslím, že ho vždycky mela ráda víc než Franka.
Porád vykládá, jak utekl, když mu byly dva roky.
Našli ho spát ve stodole...
mezi dvema obrovskýma kopytama peršeronskýho hrebce.
Ríkal, že ho ten kun chránil. Nikdo ho nemohl zviklat.
Proc porád nosíš ten klobouk?
Protože mi pasuje na hlavu.
Chceš to zkusit?
Tak ješte jednou. Sedni si na me.
Nebudu to ukazovat porád dokola.
Zvedni prst, ano?
Teď udeláme smycku. A teď se dívej. Koukáš se?
Dávej pozor.
Porádne se dívej.
Ješte! Ješte jednou!
Na to vám už neskocím. Jdete za maminkou.
Vemte si to.
Co?
Vydržíte nekdy chvíli v klidu?
Když jste v New Yorku v klidu, obrostete lišejníkem.
Proc mám porád pocit, že si ze me deláte legraci?
Nevím. Proc?
Ne. Vy mi máte ríct, že si ze me nedeláte legraci.
Obstaráte rozhovor za oba?
Tohle je mužský svet, pane Bookere. Ženám nic jiného nezbývá.
Mužete mi ríkat Tom.
Možná se vám trochu posmívám.
Když už jste tady, mohla byste si odpocinout.
Ano. Je tady hezky.
A docela bych tu mohla...
trávit volno. Ale neumím si to predstavit porád.
- Vám nechybí zbytek sveta? - Co by mi melo chybet?
Kdybyste nekdy žil ve meste, kde jsou muzea, divadla...
restaurace, hudba...
Neumím to ríct.
Chicago považujete za mesto?
- Vy jste bydlel v Chicagu? - Tam jsem poznal svou ženu.
Vy jste byl ženatý v Chicagu?
- Ano. Mel jsem ženu. - Prominte. Nechtela jsem...
Byl jsem na technice a ona studovala hudbu. Hrála na cello.
Slyšel jsem ji hrát Dvorákuv koncert, a byla to...
ta nejkrásnejší hudba, jakou jsem kdy slyšel.
Tak vidíte... Kdo se tady komu posmívá?
Joggujete?
Já nejogguju, pane Bookere. Já behám.
To je dobre. Medvedi tady jedou hlavne po tech, co joggujou.
Spí se vám tu dobre?
Já nespím nikde, ale ten domek je pekný.
- Se zvíraty to umím. - To nic, je ješte mladej.
Dejte ruku trochu níž, aby mohl ucítit váš pach.
Je krásný.
Proc už nejezdíte na koni?
- Grace ríkala, že jste jezdila. - To ríkala?
Nevím. Asi už nemám cas.
Myslela jsem, že je jaro.
- Tak mejte hezký den. - Vy taky.
Projedeme se spolu.
Umíš rídit?
- Jsem ješte malá. - Na to nikdy není dost brzy.
Nasedni.
- Nemužu. - Nebudu tu tvrdnout celý den.
Strc klícek do zapalování a nastartuj.
Tenhle?
Pravej pedál je plyn, ten druhej je brzda.
Nevím, jestli to s tou nohou pujde.
Zkus to, jinak to vedet nebudeš. Nastav tam D.
Teď sešlápni plyn.
Teď víš, že to jde.
A teď do ní musíš dostat cit. Zkus to znovu.
Tak vidíš.
Dobre. Zahni tamhle na tu cestu.
Jeď porád rovne. Nic na tom není.
Teď na chvíli zavru oci. Jeď porád dál, až na konec.
- Já to neumím. - Ale umíš. Vždyt jedeš.
Odkud máš Pilgrima?
Koupili jsme ho v Kentucky.
Jely jsme se tam na nej s maminkou podívat.
To bylo urcite fajn.
Jo.
Bojíte se neceho? Tome Bookere?
Bojím se, že zestárnu. Že už nebudu k nicemu.
Grace?
Co se stalo Pilgrimovi?
Víš, Grace, mám potíž.
Když pracuju s konem, rád vím, co prožil.
Obvykle mi to svým zpusobem poví ten kun sám.
Ale nekdy se jim v hlave všechno tak splete, že potrebuju pomoct.
Možná o tom nechceš mluvit. Pochopil bych to.
Ale když si mám predstavit, co se mu honí hlavou...
pomohlo by mi, kdybych vedel, co se ten den stalo.
Nemusíš mi to ríkat dneska. Rekneš mi to, až budeš chtít.
Nechám to na tobe.
Odpoveď je ne.
Neslyšela jste otázku. Pomohla byste mi.
Tyhle hríbata potrebujou, aby na nich nekdo jezdil.
- Rimrock si pripadá zanedbávaný. - Chudinka.
Urcite by vám umel být vdecný, když mu venujete péci.
Tím zaplatím úcet za telefon?
Ne, madam. Telefon vám spocítáme zvlášt.
- Koupil jsem vám klobouk. - Mám svuj.
Videl jsem.
Mám moc dlouhé trmeny.
Nemáte. Sednete si doprostred.
Zacíná se mi to vybavovat.
Tak já už mlcím.
Ale ne. Jenom jsem zvyklá jezdit na anglických sedlech.
Ten kun to ale neví. Tak jeďte.
- Sedíte dobre. Jde vám to. - Díky.
- Jde to? - Jo.
- Vyrazíme? - Jo.
Netahejte moc za uzdu. Dejte mu volnost. At se snaží sám.
- Sedí se vám dobre? - Jo.
Tak vyrazíme.
Závidím vaší matce. Opravdu.
Je to asi úžasné, když nekdo v jejím veku už muže žít tak...
že nemusí nic rešit.
Že už nemusí o nicem rozhodovat.
Všechny starosti a omyly, kterých jsme se dopustili...
pro nás mají stejnou cenu a hýckáme si je stejne tak...
jako to, co jsme udelali správne.
To musí být úleva.
Takový mír v duši.
Abyste našla mír v duši, nemusíte být tak stará jako ona.
Ale jak to poznáte, když ješte nemáte všechno za sebou?
- Vy ten mír máte? - Nekdy. Ne porád, ale nekdy.
Kdy?
Když se ráno probudím na ranci a vím, co mám ten den delat.
Když vím, že jsem doma.
Já se každé ráno probudím a nevím vubec nic.
Bylo dobre ji odvézt tak daleko od domova, od otce, od prátel?
Cím víc se snažím, tím víc se to rozpadá.
Tak to nechte, at se to rozpadne.
To nemužu.
Proc?
Myslíte, že jsem udelala dobre?
Na to vám nemužu odpovedet, Annie.
Jestli jsem udelala chybu, Grace mi to dá brzy najevo.
Je to silné díte.
Po nekom to musí mít.
Dekuja vám za všechno, co deláte. Že mužeme bydlet v tom dome.
Nepoužívali jsme ho.
Jaká byla vaše žena?
Mela narudlé vlasy.
Ne úplne. Ale skoro. Podle toho, jaké bylo svetlo.
Mela zelené oci.
A když hrála, bylo to ono.
Neco me prostoupilo.
Nikdy predtím jsem nikoho neslyšel tak hrát.
A jak vypadala, když hrála.
Jednou se na me takhle podívala, a bylo to.
Pro oba dva.
Nechtela se vdát na ranc, ale já jsem to chtel zkusit.
Myslel jsem si, že by mohla ve meste dávat hodiny hudby.
Naše deti by vyrustaly s detmi mého bratra a hrály by si spolu.
Jenže...
Nebyla tady štastná. Ríkala, že je tu moc prostoru.
Proc jste vy nezustal v Chicagu?
Málo prostoru...
Proste to tak nemelo být.
Jak to mužete vedet?
Vedet to je snadné. Težké je, ríct to nahlas.
Teď jako by to bylo samozrejmé.
Nehodili jsme se k sobe, tak to skoncilo...
Možná nehodili. Já ji miloval.
At už to melo smysl nebo ne, byla to odvaha prijet až sem.
Zvednete nohu.
Tak pojď.
Ahoj Joe.
Mohla bych se projet na tvém koni?
- Ptala jsi se Toma? - Jasne.
Já nevím. Víš urcite, že ti to Tom dovolil?
Pomužeš mi?
- Víš to urcite? - Delej.
Dobrý.
Opatrne. Pozor.
Už jsem tam. Já sama.
Na.
Není ti nic?
Ne abyste žalovali!
Pripadalo mi, že je tam moc vidlicek...
- Moc ti to sluší. - Dekuju.
Chce nekdo neco k pití?
Hergot!
- Pujdu mamince pomoct. - Jo.
Všechno v porádku?
Ani moc ne.
Už dávno jsem to nedelala. Všechno jsem zapomnela.
A nemužu najít žádný parmazán.
Nemáte zas tak nárocné hosty. Mužu vám pomoct?
- Pomužete mi, když vám bude dobre. - Mne je dobre.
Tak jo, vezmete tam špagety.
- Mela jste rozepnutý knoflík. - Dekuju.
Mužu si ješte pridat špagety?
- Samozrejme. - Dekuju.
Ta omácka je dobrá. Dáte mi recept?
Ta je kupovaná.
No jo.
Jednou jsem zkusila koupit omácku...
ale nebyla tak dobrá jako tahle. Ze jo, Franku?
- Nebyla. - Clovek se v nich musí vyznat.
Musíte mi ríct, která to byla.
Annie, díky vám mám dneska volno.
Tohle je u nás choulostivý téma.
Diana totiž sní o tom, že si jednou vyrazí...
- Kam vlastne? Do Recka? Maroka? - Do Maroka.
Tam, kde ženský nosí masky. A kde všichni chodí v hábitech.
- Potrebujeme si udelat volno. - Pojedeme na svatbu do Bransonu.
- Ty nejsi na rade. - Neumíš to.
Neumíš!
Franku, Branson v Missouri, to není zrovna Maroko.
V Brasonu mám príbuzný. V Maroku, pokud vím, žádné nemám.
Kluci, nezlobte!
- Vytahuješ se pred ní. - Buď zticha!
- Nechals ji spadnout z kone. - Ty pitomce!
Já jsem je videl! Chtel ji vysadit na Gonza!
Tys byla jezdit?
Nechte toho! Už jdeme.
Prominte, Annie. Jsou jen unavení. Dám je spát.
- Rozlucte se a podekujte. - Byla to skvelá vecere.
Dekujem, bylo to úžasný.
- Podekuj! - Dekuju.
- Joe, Grace chtela jezdit? - Na to se zeptejte Grace.
Jestli jsem neco provedl, tak se nezlobte.
Nemela byste ji od sebe odehnat.
Grace.
Je ti neco?
Chtela jsi znovu jezdit?
Jo.
Zkoušíš na me psychoterapii?
Nikdo na tebe nic nezkouší.
Jen mám radost, že chceš znovu jezdit.
- Potrebovala jsi to zkusit sama. - Jasne, ty víš všechno.
Prestan. Proc ti nemužu nic ríct?
Proc jsi na me taková? Všechno, co udelám, je špatne.
Alespon víš, jaký to je.
- Promin, jsem na tebe tvrdá. - Jo!
Nemyslím to tak. Chci te jen táhnout nahoru.
Jo, dokonalá dcera, dokonalá matka!
Tohle si nezasloužím.
Nedelám to kvuli sobe. Delám to kvuli tobe.
Abys vedela, kam patríš, až vyrosteš.
Jo, tak to se ti povedlo.
Kdo me teď bude takhle chtít?
Kdo me bude takhle chtít? Nikdo me chtít nebude.
Možná to tak nevypadá, ale vím, jak ti je.
Když mi bylo jako tobe a umrel mi tatínek...
bylo mi, jako bych prišla o všechno, jako bych zustala sama.
A pak jsem mela tebe.
Modlila jsem se každou noc...
abyste s tátou meli další díte...
protože jsem nechtela být neco extra.
Já vím.
Vím, jaké to asi je, když prijdeš o nejlepší kamarádku...
a když tvoje telo vypadá jinak, než jak by sis ho predstavovala.
Ale jednou nekdo zjistí jaká výjimecná žena z tebe bude.
A pozná, jak moc te miluje.
Tohle všechno teď vidím.
Tady je telefonní služba. Je to Annie Macleanová?
Mám pro vás hovor. Volá pan Gottschalk a pan Felton.
Pan Felton. Okamžik, prosím.
Už mužete.
Cekala jsem, až se vrátíte.
Nemáš hlad?
Judith mi vykládala o tom klukovi.
Ani nevím, jak se jmenoval.
Pak jsme byly u mostu.
Necemu jsme se smály, už nevím cemu.
A pak...
Její kun spadl. Judith nemohla vytáhnout nohu ze trmene.
Strašne se bála.
A potom jsem videla, jak jede ten náklaďák.
Troubil na nás, at jdeme pryc.
Snažila jsem se ji chytit a dostat ji s konem z cesty.
Náklaďák se na nás rítil.
Už nebyl na nic cas.
Jel rovnou na Judith.
A najednou Judith zmizela.
Potom náklaďák dojel ke mne a k Pilgrimovi.
A Pilgrim se zvedl na zadní proti tomu autu.
Já jsem z nej spadla.
Ale Judith... Panebože, Judith...
To je strašné, Judith...
Nebudu ti ríkat, že se to spraví.
Ale neudelala jsi nic špatného.
Stejne se to mohlo stát mne nebo Frankovi nebo Joeymu.
A nemá smysl uvažovat nad tím, proc se takový veci stávají.
Meli jsme tady kluka z indiánský rezervace.
Pracoval tady. Bylo mu šestnáct. Byl to tvrdej kluk. Hodnej kluk.
Byli jsme kamarádi.
Jednou skocil po hlave do jezera.
Prímo na skálu.
Narazil si páter a ochrnul.
Obcas jsem za ním potom zašel.
Jenže on tam nebyl.
Jako by jeho mysl, jeho duch, proste zmizel.
Zustala mu jenom zloba.
Jako by ten kluk, kterého jsem kdysi znal, byl nekde jinde.
Já vím, kde je.
Já vím, že to víš.
Neztrácej se. Musíš to vydržet.
Reknu ti ješte neco.
Jak se Pilgrim vzepjal proti autu... Víš, co si myslím?
Ten kun te mel tak rád, že te chtel ochránit.
Myslím, že je to tak.
- Mám vám to ukázat ješte jednou? - Jo.
- Dokážete se pri tom neusmívat? - Jo.
Kdepak. To nedokážete.
Cítím, jak se vám napínají svaly.
To je dobré, když si clovek udelá takhle pár dní volno.
Já mám volno víc jak pár dní. Už nejsem šéfredaktor.
- Poprvé jsem to rekla nahlas. - Vyhodili vás?
Ne, spíš me...
Jo. Vyhodili me.
- Nevypadáte, že by vás to mrzelo. - Ten šok teprve prijde.
A možná ani ne.
Urcite bych jim to mohla ješte rozmluvit, nebo prejdu jinam.
Ale nevím, jestli bych to chtela.
Na to máte ješte cas, než se vrátíte domu.
Vy jste vždycky chtela žít, tak jak žijete?
Muj táta mel ranc.
K tomu, abych si našla muže na ranci, je už jenom kousek.
- Frank je dobrý chlap. - Lepšího nenajdete.
Neríkám, že nekdy nemyslím na to, co nikdy mít nebudu.
Možná uvidím Maroko. Ale spíš ne.
Mel Tom po rozvodu hodne žen?
Annie, já na takové reci nejsem.
Neumím chodit kolem horké kaše. Mužeme si to ríct rovnou.
Tom pro nás hodne znamená.
A vy tady nenajdete to, co hledáte. At je to co chce.
Nezatahujte ho do neceho, z ceho se hned tak nedostane.
Pochybuju, že by se Tom nechal nutit do neceho, co sám nechce.
Je to dobrý chlap.
Má dar. Prísahám, že je to dar od Boha.
Ale porád je to jenom clovek.
Nemohla jsem...
Potrebuji neco vedet.
Opravdu?
Musím se vrátit.
Tati?
Tati!
Diana. Teší me. Vítám vás.
Dobrý den.
Frank. A to je náš nejstarší. Joey.
- A tohle je pan Booker. - Tom.
Dobrý den, Tome. Moc me teší.
Chci vám podekovat, že jste k sobe vzali moje holky.
Už teď vidím ten rozdíl a jsem vám velmi vdecný.
Koukej, už nemám hul.
Jsem moc rád.
- Mužeme mu ukázat Pilgrima? - Aby ne.
- Vyndáme ti kufry. - Chcete pomoct?
Tak my jdeme.
Už jsem si myslel, že jsem se ztratil.
Šel jsem do hospody a zeptal se, jestli znají Bookerovic ranc.
A ten hodný starý pán s obvazem na hlave...
mi rekl, jak to najdu.
To byl Henry Vanoker.
Divím se, že jste neskoncil v Mexiku.
Tatínek byl v Indii a ztratil se tam v horách.
Pak našel úplne novou cestu a oni museli predelat mapu.
Jak jste se dostal do Indie, Roberte?
- Byl jsem v mírových jednotkách. - Tam se poznali s mámou.
Rekni jim, jak máma shánela pana "Tubaba". Rekni to!
Maminka byla spisovatelka a zbytek už vám rekne táta.
Psala pro jeden anglický casopis. Jak se to jmenovalo?
- Cambridgeský mesícník. - Jo. A...
Rozjela se úplne sama do Indie. Neznala tam živou duši.
Nevedela, kde bude bydlet, ale rekli jí, at se ptá po Tubabovi.
Zazvonila u me s kufrem a psacím strojem a ptala se...
kde najde nejakého Tubaba. Rekl jsem: Tady.
Zeptala se: Vy jste pan Tubab? A já na to: Ne, jmenuju se Robert.
Tubab znamená "bílý muž", a to jsem.
A tak jsme se seznámili.
Ta postel je malá. Možná bych mel jít spát do stodoly.
Vždyt máš alergii na seno.
Promin, že jsem te tu prepadl, ale dali nám volno a...
Nemáš se za co omlouvat.
Máš právo tady být.
Udelalas dobre, žes ji sem vzala.
Mockrát jsem si tím nebyla tak jistá.
Jsi urcite unavený.
Ano.
Nemužu verit, že je to stejný kun.
Ješte máme co delat.
A... Jak dlouho to bude trvat?
To záleží na Pilgrimovi.
Tati, pojď si zatancovat.
Už zas na me svítí slunce svit...
ptej se me, na co chceš, jen ne kam chci jít.
Ty dobre víš, jak moc te chci obejmout...
víš dobre, že hledám jen klidný kout.
Hledám jen malý klidný kout...
místo, kde mužu spocinout...
z té lásky, co je dávno pryc.
Hledám místo, kde lze se skrýt...
kam v noci mužu odejít...
nechtela jsem te poranit, ne, ne, ne...
Když se díváš z okna na nebe...
až se ráno vzbudíš, budu bez tebe...
Dal jsi mi, lásko, tenhle klid...
jsi místo, kde se mužu skrýt.
A léto tady trvá tak krátce?
Mám tyhle krávy vyhnat na horní nebo na dolní pastvu?
Na horní.
Teď je tady krásne. Slyšel jsem, že...
Zima je tu prý dlouhá. Ptal jsem se Annie, ale ona to neví.
- Co deláte v zime? - V zime musíte krmit dobytek.
A to není jen tak.
Ty se mnou nemluvíš? My se spolu už nebudeme bavit?
Mluvím s tebou, tak neco rekni!
- Ne. - Proc?
- Protože se me to netýká. - Týká.
- Je to dobrý chlap. - Jo, ale nemužu za to, jak to je.
- Mela bys vedet, co chceš. - A ty víš, co chceš?
Jo. A snažím se, abych na to nedojel.
Nemyslel jsem, že me to ješte nekdy potká.
Annie, já patrím sem. Já jsem tohle.
Chceš to?
Ano.
Víš to urcite?
Ano.
Dokážeš to ríct své rodine? Robertovi? Grace?
Kdybys mohla odjet domu a všechno zmenit, udelala bys to?
To po mne nemužeš chtít. Není to tak jednoduché.
Je.
To není fér.
Ne, to není.
Zítra te ceká kus práce.
To bude dobré, Grace. Uvidíš.
Tom mu pomuže.
- Co to deláte? - Musím ho mít v ruce.
Nebude ho to bolet?
Nic, co jsme s ním delali, mu neublížilo.
Grace, tohle je pro Pilgrima jediná nadeje. A pro tebe taky.
Dobre.
To stací. Dost!
Teď to bude na tobe, Grace.
Pojď.
Pojď až k nemu.
Grace. Pojď sem a sedni na nej.
Ale co když me...
Podívej se na nej.
Nic mu není.
A tys byla vždycky pri nem.
Poslyš...
- Já nemužu. - Grace, musíš to udelat.
Ver mi. Naposledy.
- Co mám delat? - Pojď sem a sedni si vedle me.
Zacni tady na krku a na hlave. Pohlaď ho.
Pritiskni se k nemu, aby te cítil.
Ano.
Takhle. Ješte.
Grace. Teď Pilgrimovi ukážeme, jak ti pomuže do sedla.
Až na nej nasedneš, už me nebudete potrebovat.
Je to tady.
Ptát se te nebudu. Prehoď nohu pres sedlo.
Teď ho zvedneme nahoru.
- Tati. - Jsi moje statecná holka.
- Tak už se chystáte domu? - Je tu nekde Tom?
Ne, jel pro kone do Sheridanu. Odjel vcera v noci.
- Kdy se vrátí? - Težko ríct.
Reknete mi, až budete potrebovat pomoct s Pilgrimem.
Jo.
- Kdy vám to letí? - Ve ctvrt na jednu.
Bookerovi ríkají, že musíme vyjet v pul desáté.
Víš urcite, že chceš Pilgrima vézt zpátky sama?
Cestu už znám a neceká me doma žádná práce.
Abych pravdu rekla, budu ráda chvíli sama.
- Kdy vyjedeš? - Hned jak s Grace odjedete.
- Mužu ti neco navrhnout? - Co?
Nespechej.
Co je s tebou? Jako by ti neco vadilo.
Neco ti povím, Annie.
Díval jsem se na toho kone, a bylo mi, jako by se mi stalo to, co jemu.
Mám dve možnosti.
Buď se mužu vzeprít, nebo se s tím smírím.
Víš...
Vždycky jsem vedel, že te miluju víc než ty me.
Nevadilo mi to.
Pripadal jsem si štastný clovek.
Ohromilo me, že...
že žena jako ty chce být s mužem, jako jsem já.
Ríkal jsem si, že když budu všechno delat správne...
Když budu ten nejlepší manžel, nejlepší otec...
I dobrý právník jsem chtel být jen kvuli nám.
Když budu ve všem dobrý...
bude jedno, jestli má jeden z nás druhého radši nebo ne.
Víc jsem nechtel. Rekl jsem si, že nic víc nepotrebuji.
Jenže...
Ono je to tak, že ty nevíš, jestli me chceš.
Nevíš, jestli se mnou chceš ješte žít.
A je to i tak...
že já nechci, abys domu prijela drív, než to budeš vedet.
Tak nebo tak.
Dobre?
Díky, Joe.
Sbohem, Annie. Mejte se dobre.
Dekuju.
Vy taky.
Všichni už nasedli. Mužeme jet, Franku?
- Rekl bych že jo. - Urcite tu musí nekde být.
- Možná zustal nekde trcet. - Ne, on se jen nerad loucí.
Vlastne se ani neumí moc vítat.
- Mužeme jet? - Pockej.
- Kdy prijedeš? - Za pár dní.
Bude se mi po tobe stýskat.
Kdybych se ztratila, víš, kam máš poslat záchranáre.
To by stejne nepomohlo.
Zavolám ti, ano?
Pojede v prívesu nebo pokluše vedle?
Chtel jsem tu být, až budeš odjíždet.
Nechci te opustit.
Já taky nechci, abys odjela.
Aspon pár dní.
A co pak?
Proc se to stalo?
Na tohle já se neptám. Neprosil jsem se o to, ale miluju te.
A to se mnou bude porád.
Tome.
Mužeme se naposledy projet?
Jo.
Osedlám kone.
Podle románu Nicholase Evanse
Ripped by: SkyFury